![Bojan Đuranović](/assets/img/avatar-default.png)
„Žikina dinastija“ bila je jedna od najomiljenijih filmskih serija u bivšoj Jugoslaviji. Toliko je puta reprizirana da se danas svi sjećamo čuvenih scena i replika. Posebno mjesto među njima zauzimaju one nenadmašnog Gidre Bojanića.
Jedna od tih replika je danas nekako posebno postala aktuelna. Ali, da prvo krenemo sa jednim drugim citatom.
„Zadnja djevojka mi je bila Francuskinja, prije toga Indonežanka - muslimanka, prije toga Japanka – budiskinja, prije toga Kineskinja – komunista...“ – Milojko Spajić
„Kada su mog dedu, ludog Milojka, oženili sa Đurđicom, tri dana nije ******* sa nje, jedva su je spasili... u osamdesetoj godine jurio sve žene po selu, na kraju morali da ga svežu“ – Gidra Bojanić u seriji „Žikina dinastija“
Koliko god vam se činilo suprotnim, ova dva citata nemaju nikave veze jedan sa drugim i ne aludiraju na bilo kakve sličnosti našeg premijera i Ludog Milojka, ali neka ih za sada zajedno. Prefiks će nam biti potreban, a i kontekst je čudo.
Dobili smo novu Vladu. Dobro, ne baš novu. Više nekako renoviranu, proširenu, adaptiranu... Dobili smo u utorak popodne drugu polovinu 44. Vlade Crne Gore.
Osim velikih teritorijalnih proširenje 44. Vlada će pokušati da spoji do sada dvije nespojive skupine. Rekli bi mnogi, makar do utorka, da bi to samo ludi čovjek pokušao da spoji u jedno.
U novoj Vladi zajedno će śeđeti (ukoliko budu mogli svi da se smjeste u onoj ovalnoj sali za sastanke) predstavnici zvaničnih interesa, zvanične politike Republike Srbije u Crnoj Gori, poštovaoci, zaštitnici lika i nastavljači djela Ratka Mladića i Radovana Karadžića, ali i Pavla Đurišića, Vojislava Lukavčevića i Petra Baćovića, i politički predstavnici bošnjačkog naroda u Crnoj Gori. Dio onog naroda koji je imao sreću da mu preci nisu sreli ove gore pomenute, što je bio veoma bitan preduslov njihovog današnjeg postojanja.
Nego, kako ono kažu - neka prvi baci člansku kartu onaj koji ne voli ministarsku poziciju! Ili, tako nekako.
A, bacio je nije niko (osim Vladimira Martinovića, mada je kod njega to bio kontra trzaj), pa će ubuduće zajedno śeđeti, divaniti i državnu politiku bistriti svi zajedno, njih 31 (slovima: trideset jedan). Premijer, gore pomenuti Milojko, sedam potpredsjednika i 25 ministara.
Poređenja radi, Njemačka ima 15 ministarstava, Francuska 15, Ujedinjeno kraljevstvo 21, Norveška 15, a „siromašni“ Finci samo 12. Toliko smo „ludi“ da imamo više ministara od Njemačke i Finske zajedno. Čak jedna Kina koja je brojčano od nas veća za 2.333 puta ima samo jednog ministra više (ovo poređenje uzmite uslovno jer mi ni danas, sedam mjeseci nakon popisa, ne znamo tačno koliko nas ima).
A, evo i još nekoliko zanimljivih činjenica i brojki.
Broj stolica predviđenih za članove Vlade u Skupštini Crne Gore je 25. Šest manje nego je što je sada potrebno, (neki će morati na štoklice). Slična je situacija i sa salom za sastanke Vlade.
Jedini način da ga sputamo su novi parlamentarni izbori, jer ova Milojkova dinastija i Lude godine neće još dugo
U prvom dokumentu sa spiskom predloženih ministara koji je Milojko Spajić uputio Skupštini nije bilo ministra zdravlja. Pretpostavlja se da ga je zaboravio jer ga je zbunilo ime ministarke kulture koja je ljekar.
Filip Ivanović je jedan od najmlađih doktora nauka u Crnoj Gori, ima više akademskih zvanja i titula iz nekoliko različitih oblasti, radio je na nekoliko međunarodnih univerziteta i ima desetine naučnih radova. Maida Gorčević je u karijeri, prije ministarske, knjigovezala romane i slikovnice. Ona je sada Filipu formalni šef.
Da je kojim slučajem Milojko u Vladu uveo ljude koji svojim stručnim profilima zaslužuju te funkcije, pa da se i progleda malo kroz prste na ovu nezapamćenu brojnost, ali ne, nije to nikako bio slučaj.
U cijelom ovom galimatijasu čudnih dogovora, obećanja i zahtjeva neki su avanzovali (rukovodstvo Bošnjake stranke, i nekoliko kadrovika DF-a), nekima su se ministarstva „uprala“, nekima su bukvalno implodirala na više parčića, dok su neki izgleda i disciplinovani, ne zbog prethodnog rada (koga još briga za to) već zbog svoje političke uloge i odanosti.
U ovoj, kako god, Vladi imaće Ministarstvo evropskih poslova, jednog potpredsjednika za vanjske i evropske poslove i drugog za međunarodne odnose i vanjske poslove. E, ako ove godine, sa ovoliko ljudstva, ne uđemo u Evropsku uniju, nećemo nikada. Sa manje je ljudi Veliki vojvoda Mirko Ostrog odbranio.
Primjećujete li matricu po kojoj su imenovali ova dva nova podpredsjednička mjesta? Ubacili u šešir riječi: vanjski, međunarodni, evropski i odnosi, i onda izvlačili, pa šta kome dopadne. I, eto nam sada troje vanjsko-evropskih odnositelja.
Sužavanje ministarstva, ili Spajićevo zipovanje resora, pogodilo je mnoge, ali novog ministra Admira Šahmanovića direktno „u glavu“, ili što bi kazali stari - upala čoeku śekira u med!
Šahmanović će biti ministar resora za rudarstvo, naftu i gas. Rudnika imamo 1. Nafte „ni kapi“. Gasa „ni za upaljač“. Dakle, biće ministar od jednog rudnika. Mnogo pa da smo i mi litijum našli.
Da bi sve bilo još i luđe, ovo ministarstvo će imati i svoje direktorate, pa će jedan direktorat (sa sve direktorom, sekretarima, savjetnicima, namještenicima i vozačima) biti za naftu, a drugi za gas. Duplo golo.
Po ovoj logici da možemo imati „četu“ dobro plaćenih ljudi koji će se baviti nečim čega nema, možemo od Milojka tražiti i da otvori jedan novi resor koji bi se zvao Ostroga mi ministarstvo za praćenje činodejstvujućih obećanja i zakletvi Milana Kneževića. Pa, ne no je li?
Ali, ako ne može Milan u Vladu mogu Milanovi, a mogu i Andrijini, pa su tako, bratski, po dva resora dobili članovi njihovih partija. Kod odabira budućih ministara, njihovo prethodno znanje, iskustvo i obrazovanje u odnosu na resor kojim će upravljati nije predstavljalo nikakvu smetnju. Čak se čini da su se u ovim slučajevima suprotnosti privukle.
Pa je tako, veoma cjenjena pravnica, Simonida Kordić dobila resor koji nema veze sa njenim profesionalnim znanjima. Postala je nova ministarka turizma, a Damjan Ćulafić, ministar ekologije, održivog razvoja i razvoja sjevera. Logika je izgleda bila veoma jednostavna. Kordićeva je sa primorja pa sigurna zna nešto oko turizma, a Ćulafić sa sjevera pa će to biti sasvim dovoljno da ga razvije i to održivo ekološki.
Hoće li, ostaje da vidimo.
Ono šta neće biti dovoljno, a malo je falilo, jeste dvotrećinska podrška Vladi u Skupštini Crne Gore.
Cijelo ovo ludilo sa duplim ministarstvima, preklopljenim funkcijama i neprirodnim savezima urađeno je ne bi li se došlo do famozne dvije trećine koje su potrebne za ustavne intervencije i konačnu prodaju Crne Gore.
Ali, to veliko i čuveno f****** ali, se ponovo ispriječilo i pokvarilo davno napisani scenario okupatora i domaćih kolaboranta.
To malo što fali je preko noći postalo mnogo veće i ima ozbiljnu tendenciju rasta. Reakcije crnogorske dijaspore, pogotovo one koja godinama finansira Bošnjačku stranku, su bile brze i brutalne. Poruka je veoma jasna – sa našim parama nećete finansirati dilove sa šovinistima i mrziteljima Crne Gore!
Skraćenje mandata podgoričkoj vlasti, vjerovatno novi izbori u Budvi i Nikšiću, reakcije su na najave o rekonstrukciji Vlade ali i unutarpartijskom apsolutizmu Milojka Spajića.
Od osnivača PES-a danas u toj partiji imate samo par najupornijih ili najzgodnijih. Brutalan pad na lokalnim izborima u Budvi je bila najava koju Milojko od prevelike ego-aure nije uspio čuti, pa će rezultati najavljenih lokalnih izbora biti samo potvrda definitivnog kraja jedne lijepo postavljene, ali nažalost neiskrene i potpuno lažave, političke platforme.
A, evo se polako i Evropa budi. Nekima će ovaj hrvatski diplomatski demarš izgledati kao manje značajna poruka ali ona to nije jer dolazi od članice EU i veoma je bitna. Kada skrajnete emocije, usađene sterotipe i druge gluposti, ovaj akt znači da je jedna članica EU zabranila ulazak na njenu teritoriju našem predsjedniku Parlamenta, „najbitnijem“ potpredsjedniku Vlade Aleksi Bečiću i nesuđenom ministru za poljoprivredne viškove Milanu Kneževiću.
Spajićevo nekontrolisano ponašanja u Vladi i partiji, ignoratski stav prema Parlamentu, brutalno i nekontrolisano laganje domaće i strane javnosti nas je sve dovelo u veoma ozbiljnu i opasnu krizu.
Jedini način da ga sputamo su novi parlamentarni izbori, jer ova Milojkova dinastija i Lude godine neće još dugo.
A, na izborima dobro razmislite da li će ti koje zaokružujete sjutra prodati vaš glas za par mjeseci vožnje u ministarskoj fotelji.